Ideologie a psychoanalýza v kontextu post-strukturalisticky orientované politické teorie
Ideology and psychoanalysis in the context of post-structurally oriented political thought
diplomová práce (OBHÁJENO)
![Náhled dokumentu](/bitstream/handle/20.500.11956/87478/thumbnail.png?sequence=7&isAllowed=y)
Zobrazit/ otevřít
Trvalý odkaz
http://hdl.handle.net/20.500.11956/87478Identifikátory
SIS: 176979
Kolekce
- Kvalifikační práce [23201]
Autor
Vedoucí práce
Oponent práce
Barša, Pavel
Fakulta / součást
Filozofická fakulta
Obor
Historie - hospodářské a sociální dějiny - Politické teorie
Katedra / ústav / klinika
Ústav politologie
Datum obhajoby
19. 6. 2017
Nakladatel
Univerzita Karlova, Filozofická fakultaJazyk
Čeština
Známka
Výborně
Klíčová slova (česky)
diskurz, ideologie, lacanovská psychoanalýza, Ernesto Laclau, Jacques Lacan, Slavoj Žižek, současná kritická teorieKlíčová slova (anglicky)
discourse, ideology, lacanian psychoanalysis, Ernesto Laclau, Jacques Lacan, Slavoj Žižek, contemporary critical theoryPrvním cílem této práce je demonstrovat strukturální souhlasnost mezi diskurzivní teorií, jak byla formulována v díle politického filozofa Ernesta Laclaua, a diskurzem lacanovské psychoanalýzy. Nadto tvrdíme, že jakýkoliv pokus zbavit Laclauovo dílo teoretického spojení s lacanovským myšlením je nelegitimní a maří koherenci tohoto díla. Skrze tuto demonstraci chceme dojít našeho druhého cíle, jímž je rekonstrukce teorie diskurzu, a zvláště pak ideologie, která by konzistentně čerpala z teorií Jacqesa Lacana a Ernesta Laclaua. K posílení argumentace v rámci tohoto cíle se nám ukázalo jako velmi plodné uvést do našeho výkladu dalšího současného myslitele, jímž je Slavoje Žižka. Spojení obou cílů umožnilo vymezení post-strukturalisticky a zároveň psychoanalyticky orientované kritické politické teorie ideologie a společnosti.
The first aim of the thesis is to demonstrate the structural congruence between the discourse theory, as is formulated in the work of political philospoher Ernesto Laclau, and the Lacanian psychoanalytical discouse. Moreover, we claim that any potential attempt to remove or omit the theoretical connection with Lacanian thinking from Laclauan work is illegitimate and thwart a coherence of this work. Through this demonstration we want to reach our second aim, which is to reconstruct a theory of discourse and ideology in particular which can consistently draw upon theories of both Jacques Lacan and Ernesto Laclau. To reinforce our argumentation in context of this second aim, it turned out to be very fruitful to introduce another contemporary thinker, Slavoj Žižek, to our theoretical exposition. Joining these two aims made possible a delineation of post-structurally and at the same time psychoanalytically oriented critical political theory of ideology and society.