Vytváření zvláštních vztahů: Írán v zahraničí politice Spojených států, 1953-1979
Vytváření zvláštních vztahů: Írán v zahraničí politice Spojených států, 1953-1979
rigorózní práce (OBHÁJENO)
![Náhled dokumentu](/bitstream/handle/20.500.11956/56989/thumbnail.png?sequence=7&isAllowed=y)
Zobrazit/ otevřít
Trvalý odkaz
http://hdl.handle.net/20.500.11956/56989Identifikátory
SIS: 147684
Kolekce
- Kvalifikační práce [17632]
Autor
Vedoucí práce
Oponent práce
Raška, Francis
Fakulta / součást
Fakulta sociálních věd
Obor
Americká studia
Katedra / ústav / klinika
Katedra severoamerických studií
Datum obhajoby
18. 3. 2014
Nakladatel
Univerzita Karlova, Fakulta sociálních vědJazyk
Angličtina
Známka
Prospěl/a
Klíčová slova (česky)
Spojené státy americké - Írán - Blízký východ - zahraniční politika - revoluce - konstruktivismusKlíčová slova (anglicky)
United States of America - Iran - Middle East - foreign policy - revolution - constructivismV období po druhé světové válce se Írán stal jedním z nejbližších spojenců Spojených států amerických na Blízkém východě. Tuto éru však vystřídalo období nepřátelství a vzájemné nedůvěry po Islámské revoluci v roce 1979. Pro porozumění současné situace byla provedena analýza americké zahraniční politiky vůči Íránu v období vlády šáha Muhammada Rezy Pahlavího. Autor rigorózní práce nazvané The Making of a Special Relationship: Iran in the Foreign Policy of the United States, 1953 - 1979 si položil otázku, jakou politiku Spojené státy vůči Íránu vedly, že období spolupráce náhle skončilo? Jakou formu nadvlády aplikoval Washington ve vztahu k Teheránu, že se Islámská revoluce nesla v protiamerickém duchu? Výzkum byl ukotven v konstruktivistické teorii. Americká zahraniční politika se svými specifickými hodnotami, normami, vírou, kulturou a jazykem vůči ostatním zemím vytváří podle konstruktivistických teoretiků tři různé formy nadvlády: hegemonii, hierarchii a heteronomii. Analýza americké zahraniční politiky a odtajněných primárních dokumentů ukázala, že mezi Spojenými státy a Íránem existoval heteronomický vztah. Spojené státy vytvořily struktury, v jejichž rámci se Írán stal na Washingtonu plně závislým. Írán se v době šáhovy vlády možná stal vyspělejším a mocnějším, ale ne nezávislejším. Díky...
In the years following World War II, Iran became one of the closest allies of United States of America in the Middle East. The era of friendship was replaced by hostilities and mutual mistrust after the 1979 Iranian revolution. In order to understand the current situation the analysis of American foreign policy towards Iran during the reign of Mohammed Reza Shah Pahlavi has been done. The author of the thesis The Making of a Special Relationship: Iran in the Foreign Policy of the United States, 1953 - 1979 questions what kind of policy the United States adopted towards Iran that inevitably led to such dramatic end? What kind of rule Washington pursued towards Tehran that Revolution arose with anti-American spirit? The research has been performed in a constructivist framework. American foreign policy with its specific values, norms, beliefs, culture and language towards other states creates, according to constructivist scholars, three different types of rule: hegemony, hierarchy and heteronomy. The analysis of U.S. foreign policy and declassified primary documents showed that U.S.-Iranian relations operated in heteronomic structures. United States created rules that determined Iran to be dependent on it. The country under Shah's rule became more developed and powerful, but not independent. Thanks to...