Formování izraelských mocenských elit, 1919-1949: dějiny, ideologie, "náboženská otázka"
Formation of the Israeli political elites, 1919-1949
dizertační práce (OBHÁJENO)
![Náhled dokumentu](/bitstream/handle/20.500.11956/3800/thumbnail.png?sequence=7&isAllowed=y)
Zobrazit/ otevřít
Trvalý odkaz
http://hdl.handle.net/20.500.11956/3800Identifikátory
SIS: 24434
Kolekce
- Kvalifikační práce [23201]
Autor
Vedoucí práce
Oponent práce
Wanner, Jan
Šedinová, Jiřina
Fakulta / součást
Filozofická fakulta
Obor
Dějiny a kultury zemí Asie a Afriky
Katedra / ústav / klinika
Katedra Blízkého východu
Datum obhajoby
24. 5. 2006
Nakladatel
Univerzita Karlova, Filozofická fakultaJazyk
Čeština
Známka
Prospěl/a
Politické, společenské a hospodářské dění uvnitř izraelského státu bylo do druhé poloviny 70. let minulého století spojeno převážně s aktivitami sionistických levicových stran, které kontrolovaly valnou část veřejného života země. Politický systém, který v zemi fungoval po vytvoření samostatného státu v roce 1948, kontinuálně navazoval na institucionálněorganizační tělesa jišuvu (židovské komunity mandátní Palestiny) a Sionistické organizace. Drtivá většina polických, společenských, ale také osobních, vazeb, vztahů a animozit se zformovala právě během mandátní éry (1920-1948), přičemž v období do r. 1967 již procházela spíše doprovodnou nežli zásadní modifikací. Důvodem relativně omezeného rozsahu těchto změn byla vysoká míra organizovanosti a propracovanosti politických struktur židovské komunity v Palestině před r. 1948. Z retrospektivního pohledu se ukázala jako rozhodující schopnost sionistického dělnického hnutí vybudovat mocenskou základnu, která mohla sloužit i jako základ samostatné státnosti, což ve svém důsledku umožnilo masovou koncentraci Židů v Palestině/Izraeli. V interpretaci tradiční izraelské historiografie bylo tudíž dělnické hnutí vnímáno jako součást dominantního ideověpolitického proudu Sionistické organizace a jako přirozený partner jejího dlouhodobého prezidenta, Chajima Weizmanna....
The submitted dissertation seeks to analyze the political process associated with the origins of the lsraeli polity during the British Mandate over Palestine. Particular attention is given to the political turmoil within two rival blocks: the Zionist Labor movement and the Revisionist movement. The structure of the dissertation reflects the fact that Haim Weizmann, the longserving president of the Zionist Organization, and his then dominant General Zionists were sidelined at the turn of 1920s and 1930s by the two activist trends of Zionist politics that came to dominate Israeli society from that time forward. Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)